Han drog av sig huden och kastade det i elden, och han var åter människa.
Klockan är 21.18. Det är runt fem grader.
Vi spårar en hominid.
De har skymtats runt Bluff Creek Valley, så vi ska leta här själva.
Titta här. Ser ni de här avbrutna grenarna?
Ett vanligt tecken på Bigfoot. Eller Sasquatch, enligt indianerna.
Han markerar sitt territorium.
-Är du där, Dave? -Ja. Jag tror att vi är nära.
-Ska vi testa lockropet? -Tänk om jag sabbar det.
Du klarar det, Dave. Du har lyssnat på Bigfoot-rop från hela världen.
Okej. Här kommer det.
-Vad var det? -Kom hit. Du måste se det här.
Ett färskt kadaver. Jag ser inte vad det är.
Vi är något på spåren.
Där.
Stick härifrån!
Dr Silverton? Thom Carson. En av mina hästar har blivit riven.
-Hej. Tack för att du kom så fort. -Vad har hänt?
Hästarna blev störda. En katt, trodde jag, men det var något mycket större.
Den rev Trapper ordentligt.
Bitmärken, och riktigt djupa. Bred käft, glesa tänder.
Jag rengör såren, ger honom antibiotika och tar ett blodprov.
Det var något stort.
-Den gick genom staketet. -Visa mig.
-Oj. -Den knäckte ribborna.
Vad är det där?
Jag tar den.
Det är inte hästhår.
Titta där, Thom. Sprang du ut barfota?
-Så stora fötter har jag inte. -Såg du verkligen ett djur?
Åh nej. Jag sköt ett skott, men träffade nog inget.
Spåren går ditåt. Vi följer dem en bit.
-Jag ser inga längre. -Den gick hitåt.
Där ligger en sko.
Det är en fot.
Vad i helvete har gjort det här?
Hej, älskling. Är jag sen. Är du kvar hos hästen?
Nej, stanna där. Rör inget. Jag är på väg.
-Mår du bra? -Ja.
-Bra. - Hej, Thom. -Nick.
De ser ut att ha skadats av ett djur. En varg, kanske.
Om det här är spåren som Thom och Juliette följde, var det en människa.
Svaret är uppenbart. Vi söker en barfota man som bär på en varg.
Vem gör något sådant? Skogsstyrelsen får ta det.
Få några hundar ut hit.
Killar.
-Där kanske vi får några svar. -Hoppas det.
-Jag såg honom. Han är här. -Vem?
Bigfoot. Bigfoot dödade dem.
Han är kvar där ute.
Låt honom inte ta mig.
David Gimlin och Michael Patterson. Båda 25 år och kryptozoologer.
-Bigfoot-jägare. -Vittnet säger att Bigfoot tog dem.
Har Bigfoot kläder? Säg till Skogsstyrelsen att vi sköter det här.
-Var är vittnet? -På sjukhuset.
Det hon såg skrämde livet ur henne. Vi tittar till henne i morgon.
-Förstora bilden. -Tänk om det här hamnade på nätet.
Videon stannar här. Om pressen får tag i den blir det kalabalik.
Mår du bra?
Vad var det som dödade dem?
Jag vet inte. Men vi såg på videon att den var påklädd.
Det som attackerade Thoms hästar var ingen människa.
Kom igen. Lägg dig här.
Det där ser illa ut. Hur blir en Wildermann skjuten i benet?
Jag ska rengöra såret.
Fungerar inte.
Är det något som är trasigt?
Jag måste...kommat ut.
Vill du ut härifrån?
Vad har hänt, Larry?
Du verkar inte förändras tillbaka. Det kan bli ett problem.
-Är det Nick Burkhardt? -Vem är du?
Claudia Harding, journalist. Jag ringer angående Bigfoot-händelsen.
Vad kan du säga...
-Pressen ringde mig i morse. -Mig med.
Jag ringde sjukhuset. Vera Saldona tjatar fortfarande om Bigfoot.
-Hon varnar personalen för skogen. -Därav kalabaliken.
-Hur dog männen i Bluff Creek? -Var det ett djur?
-Har ni några misstänkta? -Vi undersöker några ledtrådar.
Vi meddelar er när vi vet mer.
Jag behöver hjälp. Du vet, Bigfoot-attacken?
-Ja, jag jobbar med fallet. -Jag med. Men det här var oväntat.
-Bigfoot kan ligga på min soffa. -Jag kommer direkt.
Hundförarna har hittat en plånbok nära brottsplatsen.
-Kan ni åka dit? -Jag ska få den där bilden förstorad.
Då umgås jag lite med hundarna.
Frank, det är Juliette.
-Hur är det? -Bra.
Kan du hjälpa mig med ett DNA-test? Jag har inte rätt utrustning.
-Skicka över det. -Kan jag möjligtvis göra det själv?
-Oj då. Är det något topphemligt? -Nej. Snarare mellanhemligt.
Du skulle göra mig en stor tjänst. Underbart. Tack.
Det är öppet, Nick.
Stäng och lås. Tack för att du kom så fort.
Det här är Larry.
Han blev skjuten i benet. Jag skulle ha ringt sjukhuset, men-
-jag kan inte förklara hans tillstånd. Det är helt nytt för mig.
-Kan alla se det här? -Ja.
-Varför har han inte... -Woge fungerar inte.
-Vad sa du? -Woge. "Överväldigande våg".
Förvandlingen. Den hormonella chocken.
-Varför wogar han inte? Eller owogar. -Bara Woge.
Han verkar vara fast mitt emellan.
-Det förklarar Bigfoot. -Ja, i hans fall.
Han har dödat två människor.
Jag har känt honom i fyra, fem år. Han är ingen mördare.
Vi går i en stödgrupp för dem som har svårt att kontrollera sina drifter.
-Larry verkar ha gett efter. -Det är konstigt.
Larry var cool. Han gick till och med till Brinkerhoff.
-Vem? -Konstantin Brinkerhoff.
En terapeut som hjälper Wesen med identitetskriser och impulskontroll.
-Han har skrivit en bok om sådant. -En Wesen-terapeut.
Vi har också problem. Något allvarligare än tonårsångest.
Själv är jag inte mycket för att prata om min barndom.
Jag vet vad jag gjorde fel.
Vad är det?
-Använder ni sökhundar? -Ja. Hurså?
De är här.
Toppen. Nu saknas bara byborna med högafflar och facklor.
-Hundarna leder dem hit. -Nej då.
Jag har märkt mitt territorium. Det förvirrar dem.
Mig med.
-Det här ger oss tillfälle. -Att göra vad?
-Om de hittar Larry här... -Det ska de inte.
Vi tar av honom skjortan.
-Vad gör vi? -Spåret behöver inte sluta här.
Dålig idé.
En ännu sämre idé är att de hittar Larry så här.
Det här är något oförklarligt.
Jag vill inte få mitt hus nedbränt, eller ha brinnande kors på gården.
Det är så här legender dödar oskyldiga.
De har något.
-Allt väl? -Ja då.
Men jag vet inte hur Hank mår.
Vad hände?
Vi kan låta folk se oss när vi vill.
Jag gjorde mig av med hundarna.
Men jag stötte på Hank också.
-Såg han dig som Blutbad? -Ja, men jag hade Larrys skjorta...
Bakom dig.
Få ut det. Få ut det, snälla.
Det var inte meningen. Jag ville inte.
Men jag försökte.
Han andas inte.
Han är död.
-Jag beklagar, Monroe. -Vad gör vi nu?
Vi kan inte lämna honom här. Då kopplas du ihop med detta.
Vi måste flytta honom.
-Det är Hank. -Jag ska vara tyst.
Helt tyst.
-Hej, Hank. -Det händer konstiga saker.
-Vad? -Jag var ute med hundarna.
De hittade något som skrämde dem rejält.
-När jag gick dit blev jag påhoppad. -Av vad?
Jag vet inte, men vad det än var rörde det sig snabbt.
Men han hade samma röda skjorta.
Jag åker tillbaka till stationen.
Okej. Här.
Här hann hundarna upp mig.
Så. Ser det naturligt ut?
-Vi går. -Vänta.
Om du säger att han dödade folk så gjorde han väl det.
Men jag kan bara inte tro det.
Det tog mig åratal att anpassa mig, och visst hade Larry vissa problem.
Saken han drog ut ur nacken, då?
Jag ska låta kriminalteknikerna undersöka den.
Du kämpade väl, Larry.
Sådana som vi kämpar varje dag.
Vi ska ta reda på vad som hände dig.
Vila i frid.
Alles hat ein Ende, nur die Wurst hat zwei.
Det lät vackert. Vad betyder det?
Allt har en ände, bara korven har två. Så sa alltid pappa.
-Larry träffade en terapeut. -Han hjälper flera jag känner.
-Är han... -Wildermann.
Smarta enstöringar. De gillar skogen, stugor, fotvandring.
Tillbaka till naturen. Thoreau, Emerson, Abbey.
Och Larry. Men om du ska prata med Brinkerhoff så undvik soffor.
Vad riskerar vi om vi konfronterar våra riktiga jag? Ganska mycket.
Vi fruktar att vårt inre jag är primitivt. Än värre, okontrollerbart.
Så vi döljer det och låtsas inte om det.
Men det finns ett annat sätt.
Se inte ert inre jag som en farlig främling, utan som en herrelös hund.
Sträck ut handen, med fingrarna ihoprullade.
Låt relationen vecklas ut långsamt.
Med försiktighet, och medkänsla. Med respekt.
Och kärlek.
-Vilket namn ska jag skriva? -Larry Mackenzie.
-Är du en vän? -Nej. Jag utreder ett mord.
Mr Mackenzie var din patient. Du hjälpte honom med ett visst problem.
Ett ögonblick.
Jag hörde rykten om dig, men man hör många rykten på en psykiatriklinik.
Wesen avskyr dig, och så blev du polis.
-Jag är här angående Mackenzie. -Vet någon annan?
-Låt mig ställa frågorna. -Förlåt, jag är frågvis av mig.
Alla har hemligheter. Hur länge har Larry gått hos dig?
-Jag kan inte diskutera patienter. -Jag frågar inte som polisman.
Fientlighet, dold bakom professionalism.
Jag kan få tillgång till journaler, tillstånd för husrannsakan.
Mr Mackenzie hade svårt med sin impulskontroll.
-Var han våldsam? -Inte mer än normalt för en...
Wildermann?
-Du är intressant. -Hur behandlade du honom?
Kognitiv samtalsterapi två gånger i veckan. Larry gjorde framsteg.
-Mediciner? -Wesen-Prozac finns inte.
När det handlar om identitetsproblem är den långa vägen den snabba vägen.
Vi har hittat mördaren. En kille som rastade hunden hittade honom.
Larry Mackenzie. Det var hans plånbok vi hittade förut.
Jag kommer.
Jag diskuterar gärna dina identitetsproblem.
-Tack, men jag mår bra. -Gör du?
Förr eller senare visar sig det inre jaget för alla.
HOMINID
MÄNNISKOAPA?
-Hur är det? -Bra.
-Hur bra? -Jag vet inte.
Han såg annorlunda ut när jag såg honom.
Han höll i den här. Ett implantat för smärtstillande medicin.
-Det borde gå att spåra. -Ta reda på vad den innehåller.
Efter en intensiv jakt har vi hittat Lawrence Mackenzie kropp.
Vår huvudmisstänkte för morden på Gimlin och Patterson.
Vi tror att vi har rätt man och att allmänheten går säker.
Jag går och pissar.
Jag vet inte vad jag såg. Den attackerade min vän Wallace.
Jag har aldrig sett något liknande. Jag lovar att jag inte är galen.
-Fortsätt förhöret. -Kom med.
-Det ser ut som de andra morden. -Det låter så också.
-Plånboken är kvar. -En Bigfoot till eller en copycat?
-Det kan vara han. -Vi tittar på den andra kroppen.
Samma sak. Barfota, med såriga fotsulor.
Han hade varit ute ett tag.
-Vem är han? -Alan Evercroft, 45. Advokat.
-Gift, tre barn. Ostraffad. -Vad gjorde han här?
Han har något i nacken.
Samma som Mackenzie.
Vi har fått tillbaka DNA-resultaten, men de går inte att tyda.
Vi har en organism bestående av minst två genetiskt åtskilda celler.
-Som en chimär? -Lite av en mosaik.
Mejla mig resultaten.
Tack, Sebastian.
"Parahuman. En term för människa-djur-hybrid."
"Man har undersökt gen- och cellkombinationer"-
-"som har införts i bakterier och tama djur i medicinskt syfte."
Helvete.
-Hej, Reynaldo. Hur är det? -Bra. Och du?
Inte illa. Tack för att du tog dig tid.
-Vill titta på menyn? -Nej.
-Är du fortfarande vegetarian? -Det fungerar.
-Jag vill prata med dig om Larry. -Mackenzie?
Jag kan inte fatta vad som hände honom. Otroligt.
-När såg du honom sist? -Tre månader sedan.
-Hur var han? -Det var lite konstigt.
Vi hängde här inne som vanligt.
Larry kom in för första gången på veckor. Han log stort.
Han sa: "Jag är botad." Inte "bättre". Inte "friskare".
Han hade funnit ett idiotsäkert sätt att lösa våra problem.
-Menade han mediciner? -Jag vet inte. Han var som frälst.
Han gick hos Brinkerhoff. Minns du Alan Evercroft och Dan Murray?
-Ja visst. -De gick också till Brinkerhoff.
Det funkade, eller så gillar de mig inte längre, för de kommer inte hit.
-Varför går inte du till Brinkerhoff? -Jag gillar inte snabba lösningar.
Dessutom kanske jag inte vill bli botad.
Jag vill bara kunna kontrollera det.
Mirakelkurer brukar ofta vara värre än själva sjukdomen.
Minns ni Larrys skämt om hur man fick någon att sluta dricka?
Slit av honom armarna.
Synd. Jag trodde att Larry hade kommit på något.
Det här är medicinpumpen från mr Evercrofts nacke.
-Vad var det för läkemedel? -Steroider, homeopatiska örter.
Inget olagligt som gör en normal person vild.
-Har du spårat den? -Ja. Keimarm Industries.
-Vem beställde dem? -Vi väntar på att de ringer tillbaka.
Det är jag. Jag pratade med någon som kände Larry.
Två killar till gick hos Brinkerhoff. Dan Murray och Alan Evercroft...
-Alan Evercroft? -Ja. Och Dan Murray.
-Alan Evercroft dödades i går. -Vad?
Han hade samma pump i kroppen som Larry.
Det var inte bra. Brinkerhoff hade fått Larry att tro på en mirakelkur.
-Alan Evercroft blev intresserad. -Den andre, då?
Dan Murray? Jag kan ringa honom. Det Brinkerhoff ger dem hjälper inte.
Innehållet i pumparna är inte olagligt.
-Det kan ändå vara farligt för oss. -Jag ringer igen.
Jag vet en till kille som kanske tar samma läkemedel.
-Dan. Det är Monroe. -Det här är Travis. Dans bror.
Hej, Travis. Är Dan där?
Jag antar att du inte vet.
-Dan dog för två dagar sedan. -Skojar du?
Han hade visst problem som vi inte kände till.
Han mådde bra, trodde vi.
Men något måste ha gått fel. Vi vet inte vad som hände.
Grannarna hörde ett hemskt ljud.
När de kom dit hade Dan klättrat ut genom fönstret.
Han föll, och dog.
Dan Murrey tog livet av sig efter att ha rivit sönder sin lägenhet.
Grannarna hörde ett vilddjursläte.
-Han hade en medicinpump i nacken. -Det är den tredje.
-Keimarm ringde, pumptillverkarna. -Vem beställde dem?
Psykiatrikern Konstantin Brinkerhoff. För tre månader sedan.
-Hur många beställde han? -Fyra.
Vi har hittat tre. Ta reda på var den fjärde finns.
APPARATEN FUNGERAR INTE
-Ja? -Vi måste prata.
-Tyvärr, jag har stängt för dagen. -Det gäller inte mig.
Vad har du gjort med mina vänner? Dan Murray, Alan Evercroft-
-och Larry Mackenzie. Vad pumpade du i dem?
-Du måste gå nu. -Nej.
Det du gör är oansvarigt och farligt.
Jag har inte tid att diskutera det här med dig.
-De är döda. -Jag försökte hjälpa dem.
Jag gav dem ett förträngningsprogram, som tog över kontrollen.
-Kallar du det hjälp? -De tyckte inte om att kunna välja.
De berättade om era gruppmöten.
-Är du ett djur, eller en människa? -Det där är jobbigt för oss alla.
Men om man inte kan välja, är man varken eller.
-Man blir fri istället. -Förutom att de blev galna.
Läkemedlen fungerar. Men jag hann inte testa dem tillräckligt.
Så du testade på dem?
Problemen börjar när dosen minskar. Man går från stabil till instabil-
-och fastnar i mitten.
Men jag har justerat mängden.
Jag hoppades att detta skulle hjälpa oss alla.
Det gör jag fortfarande, men som du ser...
...är det inte lätt att uppnå frihet.
Hjälp mig.
Brinkerhoff. Det är polisen!
-Hur gick det? -Bra. Stoppa honom.
-Han tar drogerna själv. -Han är ute på gatorna.
-Vad gör han här? -Han är en patient.
Vi har en misstänkt till fots norrut längs Park Blocks.
Hjälp. Vi har blivit överfallna.
-Ett överfall på Twelfth och Alder. -Det är han.
Vad det än var drog han in en kvinna i teatersalen.
Stanna här.
Där.
Brinkerhoff?
Om du förstår mig, så ge upp nu.
Hon lever.
Bakom dig.
Stanna hos kvinnan.
Vi har en skadad här inne.
-Vad i helvete? -Det är dr Brinkerhoff.
Såg du?
-Vad? -Ansiktet.
Det förändrades.
Jag såg honom...
Det var annorlunda. Det förändrades, precis där.
Såg du?
-Skål för Larry, Alan och Dan. -De ansåg sig inte veta vilka de var.
Men det vet vi. De var våra vänner.
...föll till sin död efter att ha skrämt teaterpubliken.
Förövaren var författaren och psykiatrikern Konstantin Brinkerhoff.
Bigfoot-pratet var bara masshysteri. Brinkerhoff bar en mask...
Jag vet inte.
Jag samlade in hårstrån från det som attackerade Thoms häst.
Jag ville bara vara säker.
-Och? -Jag gjorde ett DNA-test på labbet.
-Vad var det? -Jag vet inte.
DNA:t tillhörde ingen känd art.
-Jag vet inte. -Tester kan visa fel ibland.
Ja, men jag kontrollerade det flera gånger.
Okej, det här låter konstigt.
Men för första gången börjar jag undra över saker som Bigfoot.
Tänk om alla historier man hör inte bara är historier.
Tänk om de är sanna.
Översättning: Maya Danielsson Broadcast Text International